Sent 1700-tal
Upplysningstiden
Onsdag
Hjälp!
Matförråden sinar
Försvaret av republiken
Ät mindre och spara mat
Baron Münchhausens äventyr
Teatersällskapet Henry Salt & Son
Dotter
Det var när solen gick upp över Ostön-
och kastade långa skuggor över korvbuskarna
- lyste upp honungsträdens kronor-
- och värmde upp rökt lax-fälten-
som jag, baron Münchhausen, som vunnit störst ryktbarhet för
att säga sanningen, hela sanningen och bara sanningen
- Hårdare! - Stå stilla.
Hur ska du bli en stor aktris som jag om du sprängs i småbitar?
...i mitt hemland...
...i ett försök att utbilda-
- mina trångsynta och oerhört klentrogna landsmän.
Vi lättade ankar och satte segel.
Vågorna! Vågorna!
Sablar!
Vi är skådespelare! Var är scenarbetarna?
- De är döda. - Allihopa?
De tog livet av sig. Inte på grund av ditt agerande.
Men oturen förföljde mig och jag blåstes mot gapet på en val-
- som var så stor och lång-
- att jag inte ens med min kikare såg valens ände.
Vad händer nu med baronen?
Ingen utväg står väl öppen nu?
Jag har lärt mig att en liten smula snus kan vara ytterst verksamt.
Jävlar anamma och hinkar med blod!
Var var vågorna? Vågorna!
Din inkompetenta idiot!
- Det var inte jag, det var hon! - Det var inte jag, det var han!
Vi ska föreställa yrkesmänniskor och vi försöker hålla oss vid liv
Sally!
Stanna här, annars låser jag in dig.
- Var är min bror? - Du har ingen bror.
Varför står det då " Henry Salt & Son"? Jag är din dotter.
Jag skulle inte ha lärt dig läsa. Det är tradition att skriva "& Son".
Nej, sultanens krav är fortfarande inte rationella nog.
En varaktig fred bygger på förnuft.
Jag beklagar, mr Jackson.
Första akten gick inte så bra. Ett par tekniska malörer.
Be inte om ursäkt, Salt. Ni gör ert bästa under svåra förhållanden.
Ursäkta mig.
Officeren som riskerade livet genom att egenhändigt förstöra...
...sex fiendekanoner och rädda tio av våra män ur turkisk fångenskap.
- Officeren vi hört så mycket om. - Jag antar det
- Som alltid tar överdrivna risker. - Jag gjorde bara mitt bästa.
- Låt avrätta honom med en gång. - Ja, sir. - Kom!
Sådant beteende demoraliserar vanliga soldater och medborgare-
- som försöker leva enkelt och utan krumbukter.
Det är svårt nog utan att sådana vildhjärnor trasslar till det.
Konstantinopel!
Storturkens hov. Vilken överraskning-
- att den passerande Västan skulle bära mig hit.
Ödet vill kanske att jag ska lära sultanen en och annan läxa.
Hans höghet sultanen älskade gott vin-
- och kunde aldrig motstå ett vad. Egenheter som skulle stå honom dyrt.
Lögner! Lögner! Era skurkar, jag tolererar det inte längre!
Stoppa den här parodin!
Det är rena skymfen, jag har aldrig sett maken till smörja.
Ni vet inte vad ni talar om.
- Efter en överdådig middag... - Ska det här vara med?
Gå ner från scenen.
Skurken är en bedragare. Jag är baron Münchhausen.
- Vi spelar teater här. - Ni gör narr av mig!
Ni utmålar mig som löjlig fantasi- figur. Jag tillåter det inte!
Vad fan är det som händer?
Ridån!
Få väck honom!
Han förstör föreställningen.
Gör något snabbt. Jag måste tala till min publik
Mina damer och herrar.
Jag ber om ursäkt för denna rysliga händelse. Jag försäkrar att...
Hej.
Vackra damer.
- Hej. - Vackra damer.
- Ni har mycket god smak. - I övrigt är det helt fel!
- Vi har en föreställning att spela... - Milde himmel, Berthold!
Vem är Berthold?
Hur i hela friden...? Vad härligt att se dig!
Hur är det med benen?
Var är de andra? Albrecht!
Adolphus! Gustavus! Jag tror inte mina ögon. Det är ett mirakel.
- Jag heter Bill. - Är han kvar? Få ut honom.
- Vad ska det här föreställa? - Vi tar akt två från början.
- Vem är han? - En gammal dåre.
- Han är baron Münchhausen. - Den riktige baron Münchhausen...
Just det. Och vem är ni, min herre?
En ämbetsman. Jag ansvarar bland annat för denna teaters tillstånd.
Det här är ordinarius Horatio Jackson-
- som vinner kriget och räddar vår stad.
Ge er iväg nu!
Han är en åsna. Bara jag kan få slut på kriget.
Jag kan få slut på det, för jag är orsaken till kriget.
Jag är rädd för att ni har ett dåligt grepp om verkligheten.
Er verklighet, min herre, är lögner och gallimatias.
Jag är glad att säga att jag inte har något som helst grepp om den!
- Han verkar behöva en läkare. - Läkare?!
Vi fortsätter föreställningen. Tack, ers ordinarius.
Gå nu! Snälla ni, var förnuftig.
Om vi inte fortsätter kastar han oss till turkarna.
Mina lorder, damer och herrar. Baron Münchhausen till er tjänst.
Hittat några näsor på sistone?
Sjung en sång!
De flesta minns inte mig eller mina äventyr.
Men jag garanterar, de är sanna.
Sanningen är att jag är orsak till denna belägring.
- Turkarna då? - Har du orsakat gränstvisten?
- Det är sjövägarna vi slåss om. - Nej, det var det förra kriget.
Ni stackars, vilseledda dårar.
Om ni gör mig ynnesten att tro på en gentlemans ord-
- ska jag avslöja detta krigs verkliga orsak.
Efter min... Kära nån...
Efter min återkomst från Egypten-
- fick jag ett väldigt varmt mottagande av storturken...
...hans höghet sultanen-
- som kände till mitt rykte och satte stort värde på mig.
Han uppskattade mitt sällskap så till den grad-
- att han gav mig tillträde till sitt harem.
En dag gav sultanen mig en flaska av hans älsklings-tokajer.
- Vad sägs om det? - Inte illa.
Inte illa? Käre Münchhausen, det går inte att hitta en bättre tokajer.
Humbug, ers majestät.
Vi slår vad om att jag på en timme får hit en vida överlägsen tokajer-
- från den kejserliga vinkällaren i Wien, blott hundratalet mil bort.
Godta min utmaning... Om jag inte lyckas får ni halshugga mig.
- Vad satsar ni? - Jag godtar vadet.
Lyckas ni får ni ta så många skatter som den starkaste man kan bära.
Topp! Ge mig penna och bläck, så skriver jag till kejsarinnan.
Berthold!
Jag kommer! - Fasen också. Ledsen, grabbar, jag måste gå.
Ge det här till kejsarinnan i Wien.
Hon ger dig en flaska vin. Kom genast hit med den.
Vad sägs om lite lätt underhållning när ni väntar?
Jag har komponerat en kortopera. Vill ni höra lite? Den är underbar!
Det är en komedi och heter "Torterarens lärling".
Det här är ouvertyren.
Ridån...
Ridån går upp för en alldaglig tortyrkammare.
Yosrick, den unge lärlingen, sjunger om sin arbetsglädje.
En torterares lärling gick glad i hågen till sitt jobb
Jag tänjer och sträcker utan nån smolk
och sätter skräck i folk
men konjunkturen är i botten den ende på sträckbänken är jag.
Akt fyra utspelar sig i ett slakthus. Jag ser många farsinslag...
Vi börjar med eunuckkören som sjunger: Snöpt i mina bästa år-
- mein Herz, mein Herz.
Snöpt i mina bästa år omgiven av vackra kvinnor
är eunuckens liv hårt
- Ursäkta mig. - Arian påminner mig om skoltiden.
Livet påminner om ett spel
det är viktigt att man vinner...
Lugn. - Var fan är Berthold?
...Var han inte hos er?
Kommer han inte inom tre minuter hugger sultanen av mitt huvud.
Var det allt?
Jag tycker inte det var roligt. - Tycker du?
- Det är inget skämt, utan ett vad. - Ett vad?!
Han sover. Jag hör honom snarka. 150 mil härifrån.
Han ligger under ett träd. Utanför Belgrad.
- Det står en flaska bredvid honom. - Hoppas han inte har druckit den.
- Vilken är vindhastigheten, Gus? - Tre knop.
Som upplyst despot kan det vara rätt svårt
man måste vara hemskt grym för att vara snäll
Jag är upplyst despot och du håller nog med...
det är antingen du eller jag.
Tiden är snart ute, tror jag.
Klara!
Nu!
- Jag är väl inte sen? - Nej, inte sen. Tack så mycket.
Tack, jag behövde klippa mig...
- Stort tack! - Från kejsarinnan.
Utsökt! Ni vinner.
Skattmästare! Låt honom ta så mycket som den starkaste man kan bära
Så ja!
Man tackar.
- Vad är det? - De har tagit allt.
- Gustavus! - Stoppa dem!
- För tillbaka dem! - Gustavus! En gång till!
Eld!
Ta skydd, mina vänner!
Omgruppera!
Släpp in mig!
Som ni förstår är sultanen fortfarande ute efter mitt huvud.
Vänta, stanna, gå inte! Kom tillbaka, det är mer. Det är mer!
Jag är inte klar, gå inte nu!
Gustavus, Adolphus, Albrecht!
Vi ska sticka med sultanens skatt och kan inte bara sluta.
- Berthold! - Jag heter Desmond!
Vi är skådespelare, inte dina fantasifigurer. Ta dig samman!
Kom tillbaka! Kom tillbaka!
Vad fasen håller sultanen på med? Det är väl onsdag?
Jag beklagar de små malörerna.
Teatern är nu stängd. Ni och ert sällskap måste lämna vår stad.
Nej! Se alla fina vitsord vi fått!
"Salts sällskap speglar naturen".
"Gav bra valuta för pengarna." "En riktigt trevlig kväll."
Duktig vovve. Det är ingen fara.
Kom hit.
Mår du bra?
- Är jag död? - Nej
- Sablar! - Vem är du egentligen?
Baron Münchhausen är en sagofigur.
- Försvinn! Jag försöker dö. - Varför det?
För att jag är trött på världen.
- Världen verkar vara trött på mig. - Men varför? Varför?!
Varför, varför, varför?
För nu är allt logik och förnuft.
Vetenskap. Framsteg.
Hydraulikens lagar. Den sociala dynamikens lagar.
Lagar om ditt och datt.
Det finns inget utrymme för trebenta cykloper från Söderhavet.
Inget utrymme för gurkträd och oceaner av vin
Inget utrymme för mig!
Hur gick det sen?
I sultanens palats. Kom ni undan? Dog du?
Jag vet inte. Det var så länge sen.
- Vem bryr sig? - Jag.
Jag är väldigt trött...
- Hej då! - Snälla du, berätta.
- Jo, berätta. - Stick!
- Snälla du. - Du vill verkligen veta, va?
Sluta!
Sluta! Vi kommer alla att dö!
Då får jag aldrig höra slutet.
Vart ska du? Kom tillbaka!
Sluta!
Vart ska du! Kom tillbaka! Ta skydd!
Sabla unge!
Sluta!
Försvinn! Sluta!
Ducka!
- Du gör så att vi båda dör. - Jag trodde att du ville dö.
Jo, men jag är gammal nog.
Mina herrar! Vore det inte klokt att tysta fiendekanonerna?
- Nej. - Nej?
- Det är onsdag. - Herregud... onsdag.
Turkarna stormar snart murarna.
Du är verkligen baron Münchhausen.
Det här är slutet, allt är över.
Flera generationers teaterkunnande utsläckt på ett ögonblick.
Sally? Sally!
Släpp!
Sally, kom hit. - Idiotiska och senila gubbstrutt!
Tack vare dig får turkarna oss!
Men han är baron Münchhausen. Den riktige.
- Du måste tro mig. - Snabbt!
Det är sant! Det är han.
- Tyst! - Det är han och han kan rädda oss.
Visst kan du? - Han flög på en kanonkula. Det gjorde han.
Han flög flera mil i luften över elefanter och soldater...
- Sluta ljuga! - Jag ljuger inte! - Ljuger jag?
- Ja, du ljuger faktiskt. - Han gjorde det ju.
Soldaterna såg honom också. De kan intyga det.
Fast de är döda.
- Han gjorde det! - Nej då.
- Nu ljuger du! - Jag ljuger aldrig.
Sally, stanna här. Vad tar det åt dig?
Jag flög inte flera mil.
Det var kanske några kilometer. Och jag flög egentligen inte.
Först höll jag fast mig i en mörsargranat.
Och sen kanonkulan på tillbakavägen.
Galning, du har satt oss i klistret!
Sak samma om ni blir utkastade eller stannar Turkarna intar staden.
Jag närmade mig min höjdpunkt och stod mellan Romeo och Kung Lear.
Min publik lynchar mig om jag dör nu.
Rädda oss!
Gör mig inte besviken.
- Ni är väl baron? - Ni är vårt enda hopp.
- Ni är mitt enda hopp. - Mina kära damer, snälla ni!
Så länge som jag-
- Hieronymus Karl Friedrich von Münchhausen-
- lever och andas, ska ni inte fara illa.
Ni påminner så mycket om Katarina den stora, Rysslands kejsarinna-
- vars frieri jag en gång avböjde.
Påminner alla tre om henne?
Ja, varför inte? Lite här och lite där.
Jag har en plan! Jag ska genast ge mig av...
...och hitta mina utomordentliga tjänare.
Med deras hjälp häver jag belägringen och räddar staden.
- Lysande, vad bra, bravo...! - Hur?
- Jag behöver damernas hjälp. - Naturligtvis.
- Säg bara vad vi ska göra. - Ta vänligen av er era underbyxor.
Vad mycket underkläder.
Visst är det fint? Det är som förverkligandet av en dröm,
Nu gryr tidsåldern för förtjusande och intima saker
Han dör på kuppen.
- Jo, men visst är det värt det? - Sluta tjafsa. Fortsätt pumpa!
- Det här får vi rapportera. - Du har rätt.
Nej, nej, vi behöver en enkel plan. Dessa är på tok för invecklade.
Skådespelarna har byggt en luftballong. De försöker fly.
Grip dem genast.
- Kasta ut dem från staden. - Vi kan inte öppna porten, sir.
- Kasta dem över muren då. - Ja, sir...
Vi kan inte fly nu. Vad skulle kommande generationer tro om oss?
Följ mig
Res stegen här.
Baronen!
- Har ni sett Sally? - Nej!
- Tack. - Halt! Ni är gripen.
Släpp, släpp!
Lägg an! Eld!
Jag återvänder snart med förstärkningar. Tappa inte modet.
Och alla damer som försett mig med ett halvt ton siden och linne...
Bli inte förkylda! Au revoir!
- Plats, Argus! Jag kommer snart. - Jag ska vänta på er.
Kom snart tillbaka.
Han kommer inte långt på varmluft och fantasi.
Sablar!
Vänta, vänta!
- Tack. - Nu har du förstört allt.
Jag måste släcka elden och släppa av dig. Då kan jag inte lyfta igen.
- Jag följer med dig. - Jag vägrar å det bestämdaste.
Går vi ner nu, landar vi på kyrkan.
- Vi måste hitta dina tjänare. - Det var det jag hade tänkt mig.
- Vart ska vi? - Till månen
Va? Det tar evigheter.
- Nej då. - Klart det gör.
- Varför ska vi dit? - Det var där jag såg Berthold senast.
- Har du varit på månen? - Nej.
Ett intressant ställe. Kungen och drottningen är förtjusande.
Du känner väl till deras avtagbara huvuden?
Huvudena ägnar sig åt finare värden och kropparna åt... det kroppsliga.
Problemet är att huvud och kropp inte alltid är helt överens
- Du tror mig väl? - Jag anstränger mig.
Är du rädd?
Absolut inte!
- Är du? - Absolut inte.
Ta repet!
Vi är framme!
Du ser annorlunda ut. Yngre.
Lite äventyr föryngrar mig alltid.
Blir du yngre måste jag hitta en amma åt dig.
Du ska få se att jag är en av kungens särskilda gunstlingar.
Vi får ett kungligt mottagande.
Vad händer nu?
Äntligen har jag dig.
- Bienvenuto alla luna, barone. - Ers majestät!
Vad roligt att se er igen.
Det här är min vän Sally. - Sally, Månens kung. Nåja, hans huvud.
Min titel är Alltings kung. Re di tutto. Men kalla mig Ray.
Månen är en obetydlig del av mitt rike. Det finns så mycket mer.
Gamle vän, ni verkar plågad. Vad fattas er?
Inget fattas mig. Ser ni inte att jag är ett med kosmos?
Är "ah" allt ni kan säga när ni hör det? Är ni då blind?
Låt mig förklara. Sen ni var här senast har mitt huvud-
- som innehåller mitt skarpa intellekt-
- härskat över det kända universum.
Det jag inte känner till skapar jag.
Nu skapade jag våren. Utan mig finnes ingenting, inte ens ni.
Cogito, ergo es... "Jag tänker, därför är ni."
Din gamle vän är galen.
Uppenbarligen. Han verkar ha fallit offer för storhetsvansinne.
Att hålla reda på universums alla molekyler -
- kräver stor koncentration.
Att ni går lös är ingen hjälp.
Era berättelser stör mig.
Ni är som en mygga i Taj Mahal.
Ers nåd utan mina äventyr hade ni inte varit här.
Så jag är nu en del av era äventyr?
Vi får väl se.
Då så, vem har skapat vem? Hoppas ni får det bekvämt. Ciao!
Där går min vämjeliga kropp med drottningen.
Sluta! Jag är trött.
Försvinn! Fan, han hör mig inte.
Vidriga karlusling!
Gud, vad pinsamt. Titta inte, han kanske försvinner.
Tänk att vi. En gång satt ihop. Vi är helt inkompatibla.
Han dinglar i näringskedjan och jag svävar bland stjärnorna.
Nej, försvinn! Jag föraktar dig!
Jag är tillbaka! Jag har läppar igen!
Och jag ska använda dem, stumpan! Det är jag - din glädjes elefant!
- Låt mig få bita dig, gullet! - Ät först, älskling.
Ja, man måste äta innan man bits!
Jag behöver det här.
- Man kan inte äta utan mun. - Baron!
Nu är jag mig själv igen.
Du stannar här!
- Baron... - Ers allra underbaraste majestät...
Dig känner jag.
Du är pysen som försökte sticka med min drottning.
Det är slut med sånt, piccolo casanova.
Vad glor du på?
Varsågoda, små turturduvor... Det blir säkert obekvämt för er...
Jag är fri igen och kan ägna mig åt andligare ting.
Roa dig med äcklet där... Du missade!
...Jag är blind! Mitt kungarike för en näsduk!
Släpp! Jag ska reglera tidvatten och hinner inte med fisar och orgasmer!
Nej, inga fler kroppsfunktioner!
Farväl, baron!
- En av kungens gunstlingar? - Buren är inte verklig.
- Den ingår i kungens vansinne. - Jag tycker den verkar solid.
- Du låter inte vidare hjälpsam nu. - Hur räddar vi staden härifrån?
Staden är i säkerhet.
- Anfallet är över. De är trygga. - Hur vet du det?
Jag bara vet det.
Vad fasen är det nu? Ja, ja, jag kommer!
Kom ut!
- Kom ut nu! - Aj! Sluta!
- Varför gjorde du så där? - Du kunde ha varit ovänlig.
Klart jag är ovänlig! Det hade du varit om jag stack dig.
Vem är du?
- Det minns jag inte längre. - Det blir vårt öde om vi inte flyr.
- Varför sitter du här? - Jag är en väldigt elak brottsling.
- Vad har du gjort? - Det minns jag inte.
- Hur vet du då att du är elak? - Tja, bland annat...
Jag sitter ju här. Och för att...
Jag har bojor på mig.
Berthold!
Det är Berthold!
Det är jag, Baronen!
Jag visste att du var här. Nu hjälper du oss besegra sultanen på jorden.
Du är Berthold, min gamle tjänare.
Fotbojorna ska sinka dig så att du inte far iväg överallt.
- Du skojar! - Du har alltid haft dem.
- Du är helt väck. - Jag är baron Münchhausen.
Vi ödslar tid!
- Kära baron! - Ariadne...
Förlåt att vi inte kunde tala förut-
- men Roger är så besvärlig.
Var exakt är Roger?
I säng med min kropp, så klart.
Sluta! Sluta nu!
Får han se mitt huvud med dig...
Fort, klättra upp i håret på mig.
Varför låter hon så konstigt?
Hennes kropp är hos kungen och han...
Han kittlar henne under fötterna.
- Kom, Berthold, du följer med oss. - Aldrig i livet!
- Varför inte? Du är väl inte rädd? - Jo, just det.
Hjälp mig.
Fort, klättra ombord.
- Håll i er! - Jag vill inte rymma!
Jag älskar det här! Jag ska kittla dig hela natten, älskling.
Jag torkar bort allt. Kille-kille-kill!
Jag vet att du älskar det, men du säger ingenting. Varför?
Du är kuddbitare. Just det.
Baron, jag måste till Roger igen innan han ser att jag är huvudlös.
- Det förstår jag. - Älskling, ta med mig
- Till jorden? - Ja, åh, ja!
Utan din kropp?
- Älskade. Du inte mig för den jag är? - Det gjorde jag... det gör jag.
- Men... - Vi måste iväg!
Du har nog rätt. Det är omöjligt.
Ta en lock av mitt hår
Bara en lock, mallapa, inte hela mattan.
- Jag ska vårda den ömt. - Kungen! Jag måste iväg
Au revoir, min käre baron.
Ja! Jag, kommer, Roger!
Jag ska köra dig till Kina! Ge dig hän!
Herregud, var är ditt huvud?
Inte konstigt att du är så tyst. Jag är för hårdhänt och slog av det.
Jag ska hitta det. Vi leker "Gömma huvudet".
Jaså, du skojar med mig? Älskling, kom fram!
Du är inte här. Var är du...? Du är hos baronen.
Du är hos den lille mannen.
Du sa att storleken inte spelar någon roll! Din puttana!
Nu jäklar! Jag ska hitta din baron och sen ska jag döda er!
Snabbare!
Jag ska göra baronsylta! - Sybil, andiamo!
Snabbare!
Vi kan inte. Berthold kan knappt röra sig.
- Ta av honom bojorna. - Det har jag gjort.
- Han är gammal och kan inte springa. - Prat, han är bara otränad.
Kom nu, Berthold.
Leta efter honom! - Ni kan inte gömma er, baron!
Vad glor du på? Titta där nere.
Där är han, Sybil! Där nere!
Nu har jag dig, barone.
Där är de! Är du hungrig, min älskling?
Du tar baronen, du tar flinten-
- och du tar flickan, för du är min favorit. Maten är serverad!
- Du springer dit, jag springer dit. - Du är den siste av ditt slag!
Nej, splittra mig inte!
Mayday!
Vi störtar! Mayday!
Sybil, svik mig inte nu!
Jag är fri, äntligen är jag fri. Kroppen är död.
Kroppen är död, länge leve huvudet. Det är slut, finito!
Jag ska visa att man inte behöver en kropp. Jag är allsmäktig!
Åh nej, det kliar.
Bra gjort, Sally!
Baron Münchhausen! Vad härligt att se er. Vad gör ni här?
- Släpp mig! - Jag är Berthold, er gamle tjänare.
Ja, vi har klarat av det.
- Var är vi? - På månen.
- Jaså? Baronen är sig lik, va? - Kan vi åka nu?
Börja fläta.
Vänta nu... Nu börjar jag minnas.
Jag har suttit här i över 20 år. Ända sen ni senast var här.
Ni övergav mig här. Svin!
Ni stack med fnaskdrottningen och lämnade mig att ruttna i buren.
Nu kommer ni och tror att jag ska följa med till jorden?
Ja.
Kör till då
Berthold, vet du var resten av gänget är?
Inte den blekaste.
Det är sånt här som folk aldrig tror på.
Då så, Berthold...
Du klättrar först.
Och sen Sally.
Försiktigt.
Klättra ner nu.
Där är det slut! Finito. Det finns inget mer rep.
- Jag kommer upp igen. - Vänta lite.
- Knyt fast det här längst ner. - Varifrån fick ni det här?
- Jag skar av det högst upp. - Högst upp?
Var skulle jag annars ha fått det ifrån? Ja, ja, ja.
Knyt fast det, så vi kan fortsätta vår nedstigning.
Vad fiffigt! Toppen... Varför tänkte inte jag på det?
Därför är han baron och jag proletär.
Nu kan vi aldrig undsätta dem!
Två och en halv procent!
- Det räcker inte. - Mer får ni inte
Två och en halv procent! Det är mitt sista bud.
Vi vill ha mer! Vi vill ha mer!
Jag är i ett stycke.
- Tror jag. - Jag kan inte förstå varför.
Vår nedstigning i det som torde vara vulkanen Etna-
- borde ha hejdats en smula av stigande varmluft.
Fanskapet verkar ha slocknat.
Åh nej! Inte fler jättar...!
Kan jag hjälpa er små dödliga?
Det hoppas jag verkligen. Jag är baron Münchhausen.
Ni kan ha hört talas om mig. Vi söker efter tre män.
En med exceptionell syn, en med superb hörsel och starka lungor-
- och en som är extremt stor och stark.
Vi är alla extremt stora och starka här.
Jag är Vulkanus - guden.
Och det här är mina gigantiska anställda.
Cykloperna. Som i detta nu återgår till arbetet!
Jag säljer vapen och utrustning till alla som betalar priset.
Greker, trojaner, romare, hunner...
Det är inte mitt fel att de är galna nog att slakta varann, va?
Sabla busar! Era maskningar imponerar inte på mig, jag är Gud!
Jag har all tid i universum. Hör ni det? All tid har jag.
Förr i tiden fick de betalt prick vart tusende år.
Dessa ska ha betalt vart hundrade år. Det är rena skandalen!
- Vad är det här? - Det är vår prototyp.
En RX interkontinental-
- radarsmygande kärnvapenmissil med flera stridsspetsar.
Vad gör den?
- Gör? Den dödar fienden. - Alla fiender?
Ja, alla. Alla deras fruar, barn, får, kor, katter och hundar.
- Allihopa försvinner för gott. - Det är ju hemskt!
Du förstår...
Fördelen är att man slipper se en enda av dem dö.
Man sitter bekvämt hundratals mil från slagfältet-
- och bara trycker på knappen.
Vad är det för roligt med det?
Vi tillfredsställer alla önskemål.
Ni anar inte.
Vill ni måhända ha lite föda?
Utsökt!
Det är inget dumt te som gudadryck.
- Ni får stanna så länge ni vill. - Tack, det vore ett nöje.
Jag beklagar, men vi måste åka.
Vi har bråttom.
Här kommer min dvärgbetjänt med bakverken.
- Albrecht! - Baron! Berthold!
- Vad gör ni här? - Letar efter dig.
Jag har inte skatten. Jag... gav bort allt till välgörenhet.
Jag vill inte ha skatten. Albrecht, det här är Sally. - Sally, Albrecht.
Du ska hjälpa oss slåss mot turken.
Nej, det kan jag inte. Inte sen jag funnit mitt rätta jag.
Jag har aldrig velat vara den som är stor och stark och kånkar på allt.
Nu vet jag att jag vill vara nätt och känslig.
De kallar mig dvärg här. Jag älskar det, det är lycka.
Han har blivit tokig.
Hej.
Min älskling... min älskade!
Ursäkta. Tillåt mig presentera baron Münchhausen-
- och hans lilla vän Sally och...
...Berthold.
Och det här är Venus.
Gudinnan. Min hustru.
Madame, jag är överväldigad.
Min kärlek, mitt liv.
Alfa och Omega i min existens, jag har en sak åt dig.
En diamant.
Till dig, min skatt.
Du är så snäll.
En diamant till...
Jag är tyvärr oförmögen att erbjuda er en lika fin gåva-
- men er skönhet övergår även Katarinas den stora av Ryssland-
- vars frieri jag en gång hade förmånen att avböja.
- Ni smickrar mig. - Inte alls.
Inte det minsta.
Vilken stilig...
...mustasch.
Ska vi... dansa?
Kom och se på balsalen.
Visst är det fint?! Vi har precis byggt den!
Visste ni det?
Jag kan dansa. Titta nu.
- Sally, du kan väl dansa? - Nej.
Tack för det...!
Sluta!
Baron!
Kan vi åka nu?
Hallå!
Sluta! Kom ner!
Vi måste tillbaka och rädda staden!
- Snälla baronen! - Lugn, faran är inte överhängande.
Baronen kysser din fru.
Jag menar... Vad sa du?
Du är en sköka! Hora! Hör du det? Hora, hora!
Nu räcker det, din slinka.
Nej, vänta!
- Men älskling... - Försök inte!
Gör nåt. Rädda honom
- Älskling, var inte svartsjuk. - Svartsjuk? Jag är inte svartsjuk!
Ge tillbaka honom!
- Jag får inte ha vänner för dig. - Gör dig inte till för karlar, slyna!
- Slyna? - Jag försäkrar...
- Jag är gudinna och gör som jag vill. - Och jag är Guden, så håll käft!
Ursäkta...
Otacksamme dödlige!
- Du ska få betala for det här! - Damen hade ingen skuld i det.
Snälla, sätt ner baronen. Han är alltid på det viset.
- Vad har du gjort med dem? - Du, din inskränkta småborgare!
- Vad har du gjort med baronen? - Vill du ha baronen?
- Då ska du få baronen. - Nej tack, det behövs inte.
Tyckte du om det?
Hetsade jag upp dig?
Förbaskat! Jag kan inte simma.
Vad händer? Du har blivit gammal igen.
Jag blev nyss utestängd från lyckan. Och det är ditt fel.
Var är vi?
Svara!
Den troligaste förklaringen är-
- att vi föll genom jordens mitt och kom ut i Söderhavet någonstans.
- Det är ju jättelångt! - Kom du på det själv?
- Jag var lycklig i min vulkan. - Jag med.
Titta, en ö!
- Finns det en vulkan på den? - Sluta tjata om dina vulkaner!
Jag tror att det finns en vulkan på den.
Den rör på sig!
- Mitt öga ser nåt som börjar på M! - Det är en djupets demon!
Det börjar på D, din klant! Jag sa M - som i monster!
- Kommer den att äta upp oss? - Om vi har tur.
Baron!
Hjälp till lite!
- Han ser död ut. - Han kan inte vara död.
Han ser inte vidare pigg ut, va?
Finns det en läkare i fisken?
Inga läkare... inga läkare...
- Vi måste få honom varm och torr - Vad är det som låter?
Det är... musik.
Det är inte musik.
Titta!
Det lyser där borta. Kom!
Häråt. Försiktigt.
Ursäkta. Hallå.
Vi behöver lite hjälp.
- Vi behöver hjälp. - Inga läkare... inga läkare!
Hör jag... baronen?
Va?
Hör jag baronen?
- Inga läkare! - Hör jag baronen?
Det var ju det jag sa! Använd luren!
Adolphus, Gustavus... Är det verkligen ni?
- Baronen, Berthold, Albrecht! - Jag tror inte mina ögon.
Sally, Adolphus här kunde skjuta mitt i prick runt halva jorden.
Och Gustavus kunde blåsa omkull en skog med ett andetag.
Det var härliga tider. När vi var unga... och levde.
- Vad menar du? - Det är lika bra att ge efter.
- Vi är inte döda. - Ni måste acceptera det.
Vi är alla döda här. Det här är helvetet.
- Himlen! - Helvetet!
Var inte dumma!
Sätt er och koppla av, så spelar vi.
Man är död väldigt länge.
Vad gör du?
Du ger upp, va?
- Jag låter dig inte ge upp! - Ge dig iväg nu.
Rose och Daisy och min pappa och alla de andra då?
- Du lovade att hjälpa dem. - De är fullständigt trygga.
De kan ta vara på sig själva.
Och det finns viktigare saker.
Som vad då?
Vidriga lilla snorunge!
Kan du inte låta mig dö i frid ibland?
Bucephalos! Min Bucephalos.
Du måste ha hört mig skrika.
- Det här är väl ett gott omen? - Jo då...
Gör klar en roddbåt och var beredda att ge er av.
Jag har lärt mig att en liten smula snus kan vara ytterst verksamt.
Jag ska aldrig mer äta fisk.
- Var är baronen? - Baron?
Baron, var är ni?
Det är baronen!
Sätt fart! Jag orkar inte hur länge som helst.
Titta, staden! Vi är framme.
Och flaggan vajar fortfarande. Jag sa ju att allt var lugnt.
Herregud det är sultanens armé. Snabbt, tillbaka in i fisken!
De vill att vi ska besegra dem. De får som de vill.
På tre!
Gustavus, blås tillbaka dem till Mindre Asien.
Adolphus, hitta sultanen och skjut honom.
Albrecht, ro iland oss. - Berthold... gör lite nytta!
Kan du inte räkna till fyra?
Vi sjunker!
Överge fartyget! Överge fartyget
Jag tror att fartyget överger oss.
Jag kan fortfarande inte simma.
Det är förskräckligt.
Jag har aldrig lidit ett så svidande nederlag. Jag brukar alltid segra.
- Att segra är inte allt. - Albrecht är värdelös.
- Vi kan lika gärna ge upp nu. - Så får du inte säga! Inte du.
Anfaller vi från två håll kombinerar vi överraskning och förvirring.
Albrecht och Gustavus anslår stridens huvudtema och Adolphus...
- Baron. - Avbryt mig inte. Vad är det?
- Det kommer inte att gå. - Vad menar du?
De är gamla och trötta nu. Det är inte som det var förr.
Förstår du inte det?
- Vart ska du? - Jag ska överlämna mig.
Jag lovade att häva belägringen och rädda staden med er hjälp.
Vill ni se baron Münchhausen igen får ni göra något åt det...
Du kan inte överlämna dig. De kanske dödar dig.
Då var all tid i den stinkande fisken helt i onödan.
Fredagen den 28 kapitulerar ni. Om tre veckor från i morgon.
- Vi kan ordna detaljerna sen. - Nej, ni kapitulerar.
- Vi var överens. Ni kapitulerar. - Vi vinner ju.
Vi kapitulerade senast. Så nu är det er tur.
- Hur blir det med jungfrurna då? - Glöm dem Våra jungfrur är slut.
Låt oss i stället inrikta oss på att skriva ett civiliserat avtal-
- som öppnar världen för vetenskap, utveckling...
Men inte för baron Münchhausen!
- Gamle galning! - Jag är rädd för det.
Hjälp, mord! Vem släppte in honom i mitt tält?
Vill sultanen fortfarande ha mitt huvud så kan ni ta det...
- Jag är trött på det. - Hämta bödeln!
Så, mr Jackson, fortfarande lika rationell?
Hur många har dött i ert logiska, lilla krig?
Livet har regler. Vi kan inte flyga till månen eller trotsa döden.
Vi måste acceptera fakta, inte fantasier, som ni gör i er drömvärld-
- och därför går ett sorgligt slut till mötes.
- Har ni några berömda sista ord? - Inte än.
- "Inte än"? Är det berömt? - Mannen är en pajas.
Bödel! Avrätta!
Han klarade det!
General, stoppa honom!
Jag visste att det skulle gå. Tillsammans nu!
Bra blåst, Gustavus!
- De kommer. - Sätt igång! Snabbt!
Berthold, spring!
Gör lite nytta! Jag kan inte göra allt!
Häråt!
Däråt är det!
Försiktigt den här gången.
Försiktigt!
Vi klarade det, vi klarade det!
Titta, de tror inte sina ögon. Vi har segrat, vi har segrat!
- Kom tillbaka! - Vi har segrat.
Givetvis.
Sätt ner mig!
Han är i kyrktornet.
Där är han, skjut honom!
Hämta en läkare! Snabbt!
- Lämna mig inte, Baron. Snälla! - Akta! Ge honom lite luft.
Här kommer en läkare.
- Ta hand om Sally. - Inga läkare...
Inga läkare.
Försvinn! Rör honom inte!
Sally får ett anfall.
Sluta!
Han är död.
Här vilar baron Münchhausen Stadens frälsare
Det var bara en av många gånger då jag mötte min död
En upplevelse som jag inte tvekar att rekommendera å det bestämdaste.
Så med hjälp av mina ovärderliga tjänare-
- besegrade jag turkarna och räddade dagen.
Och från den dagen levde alla, som nu hade fallenhet för det-
- lyckliga i alla sina dar.
Sluta genast med dessa dumheter!
Ni är gripen-
- för spridande av löjliga sagor i farans stund-
- med fienden vid porten. - Grip honom!
Öppna porten!
Jag befaller er att genast gripa honom.
Är jag inte folkvald representant?
- Grip honom! - Öppna porten!
Häråt!
- Kom! - Öppna inte porten!
Turkarna står där ute. Vi kapitulerar inte.
Öppna portarna.
Kom, kära damer. Framåt, ädla aktörer!
- Öppna inte porten! - Håll takten, fortsätt så.
Kom tillbaka, jag varnar er! Öppna inte porten!
Följ mig!
- Stopp! Porten förblir stängd. - Öppna porten!
Skjut alla som inte lyder mig.
Ge inte vika!
Öppna porten, kära vänner, och fånga dagen.
Inget förgör som okunnighet och likformighet. Nu har ni chansen!
Nej, nej, nej! Helt fel!
Öppna porten!
Skjut dem!
Skjut dem och det nu!
Jaså! Det är förräderi.
Ni är alla gripna. Hela högen!
Bucephalos, min Bucephalos.
Vackra damer...
Det var inte bara en saga, va?